Ökotáj, 35–36. sz. 2005. 117–119. o. 

Te magad légy a változás!

Élõlánc Magyarországért

Ezúttal nem egy facsoportot vagy egy folyót védelmezünk, hanem önmagunkat – az országot. Elhatároztuk, hogy pártot alakítunk, a védtelenek védelmében, a közöny és a beletörõdés ellen.
Célunk az életformák gazdag változatosságának fenntartása, a megsebzett bolygó sebeinek gyógyítása, az emberi együttélés mély válságából kivezetõ utak felkutatása.
A jólét illúziójáért túlságos árat fizettünk. A globális társadalmi és környezeti válság katasztrofális következményei országunkat is egyre súlyosabban érintik. A természet kifosztására alapított “régi jó világnak” örökre vége.
A politikai üzem mûködését azonban ez mintha nem érintené: a pártok vetélkedése más érdekek körül forog. Demokráciánk inkább képmutató, mint képviseleti, inkább részvétlen, mint részvételi. Közintézményeink tekintélye és a beléjük helyezett bizalom tizenöt évvel az elsõ szabad választások után a mélypontra jutott.
Mi a politikát civil mozgalmak önkénteseiként tanultuk. Azok közé tartozunk, akik az elmúlt években megpróbálták a közfigyelmet a földünket és vizeinket, egészségünket, kultúránkat, lénytársainkat és utódainkat fenyegetõ veszedelmekre irányítani – kevés sikerrel. Az országot elborító szeméttömeg, a városainkat fojtogató gépkocsiáradat, a gigantikus, környezetpusztító beruházások megfékezésére tett erõfeszítések felrázták a társadalmat, de alig befolyásolták a politikai döntéseket. Ugyanígy jártak, akik a legkiszolgáltatottabb helyzetû csoportok érdekében, a közszolgáltatások védelmében vagy a családi gazdaságok, kistelepülések megmentésére szövetkeztek. Legszerényebb törekvéseink is szemközt találják magukat a technológiai-gazdasági uralom kérlelhetetlen erejével. A tiltakozás többé nem elég, szép szóval nem lehet az úthengert megállítani.
Ahhoz, hogy az ökológiai politika céljai valóra válhassanak, mindenekelõtt választhatóvá kell tenni õket. Ahhoz, hogy egyenlõ jogon mérkõzhessünk a politikai pártokkal, párttá kell lennünk, amely a helyi, az országos és az európai választásokon méltóképpen képviseli majd meggyõzõdésünket. Tisztában vagyunk e lépés kockázatával: a pártpolitikát övezõ gyanakvás és bizalmatlanság ezentúl beárnyékolja a mi lépéseinket is. Példánkkal kell bizonyítanunk, hogy lehet másként is politizálni.
A nyilvános beszéd komolyságának, a politika méltóságának helyreállítása számunkra létkérdés. Mi nem a hatalomért folyó öncélú hajszát értjük politikán, hanem a polgárok részvételét a közügyek intézésében. Ma semmit sem tesz, aki csak a szavazatok megszerzését tûzi célul, és nem valami egészen mást: a mélyebben munkáló társadalmi törekvések szolgálatát és képviseletét. Szegényes, szerény, “földhözragadt” politizálásra készülünk. Olyan politikára, amely rászorul a polgárok segítségére, és az összefogás új formáit kelti életre.

Segíts, hogy az Élõlánc körbe érjen!

Mi az ökológiai politika?

Az ökológiai politika az emberi közösségek és élõlénytársulások életképességének helyreállítására törekszik, a fenntartható gazdálkodás és a felszabadító együttlét társadalmi stratégiáit keresi. Célja az emberiség természeti és kulturális örökségének megõrzése a maga gazdag változatosságában a jövõ nemzedékek számára.

Melyek az alapelvei?

Nincsenek alapelvei. Azoknak a mesterségesen támasztott akadályoknak és életidegen kényszerûségeknek az eltávolítására törekszik, amelyek az erõszakos modernizáció természet- és társadalomátalakító kísérleteinek örökségeként maradtak ránk.
Célja, hogy megtörje a technológiai-gazdasági kényszerûségek uralmát, és az emberi együttélést az életformák gazdag változatossága iránti tisztelet, a kímélet és az elõvigyázatosság elve alapján szervezze meg.
A mennyiségi növekedéssel szemben elõnyben részesíti a dolgok emberi léptékének megõrzését.
A gazdasági hatalomért folyó gyilkos versengést az egymásra utaltak közti szolidaritás nevében korlátozná.
A szabadságban a mások szabadsága iránti elkötelezettséget hangsúlyozza, annak tudatában, hogy az egyén nem lehet szabad társaitól függetlenül.

Mi ellen harcol?

Hogy a technológia rémuralmát haladásnak, a pótolhatatlan és nélkülözhetetlen természeti források elherdálását jólétnek, a profit utáni hajszát ésszerû gazdálkodásnak nevezzék.
Az ökológiai politika nem hisz a fenntartható fejlõdésben. Ami van, nem tartható fenn többé. A természet kizsigerelése, a társadalom irgalmatlan alárendelése a logisztikai szempontoknak (használat = haszon = hatalom), az ipari tömegtársadalmak mûködésének nem valami járulékos vonása, hanem a lényege. A jövõ nemzedékek örökségének pusztítása nem fejlõdõ, hanem vészesen hanyatló civilizációra vall, amely nem ismer különb célt, mint eszközeinek szaporítását, a világ minél sebesebb elhasználását. Ma a fejlõdést nem fenntartani, hanem újrakezdeni kellene.
A modernizáció tartalékai kimerültek: az eszközök elõállításának és elosztásának optimalizálása önmagában nem biztosít többé jobb életlehetõségeket. A haladás ettõl fogva nem technikai kérdés. Ezentúl a célok jóságát kell minden esetben megvizsgálni.
Az ökológiai politika helyreállítja a politika eredeti értelmét: vita és megegyezés a közcélok mibenléte körül. A társadalmi teljesítmények értékelésének jogát visszaperli a személytelen mechanizmusoktól, és a döntéseket, ahol csak lehet, a közös mérlegelésen, az érintettek illetékes részvételén alapuló eljárásokra bízza.

Kik a szövetségesei?

Azok, akik nap mint nap tapasztalják a technológiai-gazdasági világrend korlátait, az élet minõségének romlását, emberi méltóságuk sérelmét, jogaik megcsúfolását, kiszolgáltatottságukat számukra átláthatatlan és ellenõrizhetetlen politikai és gazdasági hatalmaknak.

Mit akarunk elérni?

Természeti és kulturális örökségünk megõrzését és gyarapítását, elpocsékolásuk helyett.
Ki akarjuk szabadítani magunkat a gazdaság kényszerzubbonyából. Azt akarjuk, hogy társadalmi erõfeszítéseink ne gazdasági célokat szolgáljanak; éppen ellenkezõleg, a gazdaság szolgálja a társadalom céljait. Ma a gazdasági növekedés árát az élet minõségének romlásával fizetjük meg. Igazolhatatlanul szélsõséges jövedelemeloszlás, kilátástalan szegénység, a munkavállalók kiszolgáltatottsága, a természet pusztulása és a közösségek széthullása jelzi: Magyarország nem arra tart, amerre a rendszerváltozás idején elindult.

Számunkra a demokrácia azt jelenti, hogy kisebb és nagyobb közösségek tagjaiként részesei lehessünk a sorsunkat érintõ döntéseknek.
Gondoskodni kívánunk ennek jogi és anyagi feltételeirõl. Ahhoz, hogy változni és változtatni tudjunk, ügyfélbõl, fogyasztóból, lakosságból közösséggé kell lennünk – és csak az egymásért vállalt felelõsség tehet azzá. Nem tûrhetjük, hogy politikai képviselõink pártalkalmazottak, gazdasági érdekcsoportok kijárói legyenek. Azt akarjuk, hogy választóiknak tartozzanak közvetlen felelõsséggel. Minden képviselõ induljon egyéni választókerületben. Arra törekszünk, hogy a törvényhozás és a jogalkalmazás ne lehessen a mindenkori hatalom játékszere, hogy megszilárduljon az ország törvényes rendje. Helyre akarjuk állítani a közjó szolgálatának becsületét, megvédjük a közjavakat, megakadályozzuk a közszolgáltatások kiárusítását. Támogatjuk, hogy a közérdekû döntések a legszélesebb nyilvánosság ellenõrzése mellett szülessenek.

Szembenézünk a globalizáció és az európai integráció kihívásával. Reális számvetést készítünk.
Megkeressük a hazai piac védelmének, a helyi kis- és közepes méretû vállalkozások támogatásának korszerû eszközeit. A termõföldet megtartjuk a hazai gazdák, gazdálkodó családok kezében. Kezdeményezõ és közvetítõ szerepre törekszünk a globális környezeti válság enyhítésére irányuló nemzetközi erõfeszítések terén, és mi magunk élen járunk a vállalt környezetvédelmi kötelezettségek teljesítésében. Nem végrehajtói, hanem formálói leszünk az új európai rendnek. Azokkal szövetkezünk, akik európai szuperállam helyett az Unió föderális jellegét erõsítenék. Támogatjuk a határon túl élõ magyarok autonómia-törekvéseit. Azon leszünk, hogy a Duna mentén és a Kárpát-medencében az együtt élõ nemzetek közösen, ne egymás rovására oldják meg egyre súlyosbodó környezeti problémáikat.

Minden erõnkkel támogatjuk az áttérést a szelíd technológiákra, a gazdálkodás környezetbarát formáira.
Követeljük a megújuló energiaforrások arányának radikális növekedését. A hulladék-kibocsátás csökkentésére ösztönzõ szigorú szabályokat alkotunk, az újrahasználat és újrahasznosítás ésszerû rendszereit szorgalmazzuk. Autópályaépítés helyett a vasúti és villamos tömegközlekedés fejlesztésére és a közúthálózat korszerûsítésére költsünk! Mezõgazdasági politikánk a minõségi termelést, a természetkímélõ tájgazdálkodást, a környezet- és élelmiszerbiztonságot, valamint a vidéki munkahelyteremtést szolgálja. A vízminõség megõrzését, javítását szolgáló vízrendezési gyakorlatot honosítunk meg. Gondoskodunk az egészséget és az élõvilágot veszélyeztetõ technológiák kiszorításáról. Energia- és anyagpazarlás helyett a mértékletességet ösztönözzük. Elérjük, hogy a közoktatás minden szintjén megjelenjenek a környezettudatos életvitelhez szükséges ismeretek.

Képviselni kívánjuk a jövõ nemzedékek – gyerekek, fiatalok – érdekeit a ma születõ döntéseknél.
Képviseletük törvényes feltételeinek megteremtését szorgalmazzuk.